Översättning och text: Göran Andersson
Min kära Frodo.
Du frågade mig en gång om jag hade berättat allt om mina äventyr.
Och även om jag ärligt kan säga att jag sa sanningen...
Har jag kanske inte berättat allt.
Jag är gammal nu, Frodo.
Jag är inte samma hob som jag en gång var.
Det är dags att du får veta vad som egentligen hände.
Det började för länge sedan.
I ett land lång bort i öster.
Ett vars like inte kan hittas i världen i dag.
Det var staden Dal. Vida känd för sina marknader.
Vilda frukter och vin överallt. Fredligt och välmående.
Denna stad stod vid porten till det största riket i Midgård.
Erebor. Det var Thrórs fäste.
Kungen under berget. Den mäktigaste av alla dvärg furstar.
Thrórs styre var obestritt. Han tvivlade aldrig på sin ätts överlevnad...
hans styre var garanterat genom hans son och sonson.
Erebor, Frodo.
Byggd djupt ner i berget, var skönheten hos denna stad legendarisk.
Dess rikedom kom från marken.
Ädelstenar, uthuggna ur klipporna, och stora vener av guld
flöt som floder genom sten.
Kompetensen hos dvärgarna var enastående.
De skapade vackra ting...
av diamanter, smaragder, rubiner och safirer.
Oavbrutet grävde de djupare ner i mörkret.
Och där fann de den.
Bergets hjärta.
Arkenstenen.
Thrór kallade den "Kungens Juvel."
Han såg den som ett tecken på att hans rätt att regera, var obestridd.
Alla uttryckte sin respekt, även den store alven kungen Thranduil.
Men år av fred och välstånd skulle inte vara.
Långsamt blev dagarna kyliga, och den vaktfulla natten närmade sig.
Thrórs kärlek till guld hade blivit alltför stor.
En sjukdom började växa i honom.
En sjukdom i sinnet.
Där sjukdom råder, följer dåliga saker.
Det första de hörde var ljudet som av en orkan från norr.
Träden på berget knakade och gnisslade i den varma torra vinden.
Låt larmet ljuda, Balin.
- Kalla på vakten. Gör det nu! - Vad är det?
En drake. Drake!
Det var en eld drake från norr.
Smaug hade kommit.
En sådan oönskad död kom osynligt den dagen.
Folket i staden betydde ingenting att Smaug.
Hans ögon var fokuserade på en annan byte.
Drakar har en brinnande längtan efter guld.
Erebor var förlorat.
En drake vaktar sitt byte, så länge han lever.
- Spring för era liv. - Hjälp oss.
Thranduil skulle inte riskera livet på sitt folk genom att väcka drakens vrede.
Det kom ingen hjälp från alverna den dagen.
Inte heller dagarna efter.
Berövade sitt hemland vandrade dvärgarna från Erebor genom vildmarken.
Det en gång mäktiga folket var maktlöst och missmodigt.
Den unge dvärg prinsen tog arbete var han kunde hitta, arbetade i människornas byar.
Han glömde aldrig röken från berget, i månskenet.
Träd, i ljust sken som facklor.
Han hade sett drak eld i skyn och staden förvandlad till aska.
Han förlät aldrig och han glömde aldrig.
Och där, min kära Frodo, kommer jag in i bilden.
Av en slump och ingripandet av en trollkarl...
beslutade ödet att få mig involverad i den här historien.
Det började som man förväntar sig.
I ett hål i marken bodde en hob.
Det var inte ett, äckligt, smutsigt, vått hål, fyllt med maskar och lukter.
Det var ett hob hål.
Och det betyder god mat, en varm spis...
och alla bekvämligheter i ett hem.
Tack.
- Vad är det? - Det är privat. Bort med dina nyfikna blickar.
Det är inte ens färdigt.
- Färdigt för vad? - För att bli läst.
- Vad i hela friden är detta? - Svar på inbjudningarna till festen.
Himmlar. Är den i dag?
Alla kommer, förutom Secker Bagger, de kräver en personlig inbjudan av dig.
Över min döda kropp.
Där kommer de att hålla med. De tror att du har guld i överflöd.
Det var en liten kista. Knappast överflödande.
- Och den luktar fortfarande av troll. - Vad i hela friden gör du?
Jag vidtar försiktighetsåtgärder.
- Jag såg henne en gång sticka med mitt silver. - Vem?
Lobelia Secker Bagger.
Hon hade alla mina skedar nerstoppade i fickan.
Hemsk kvinna. Se till att hålla ett öga på henne efter att jag...
När jag...
När du vad?
Det är inget.
En del börjar undra över dig, farbror.
- De tycker du börjar bli underlig. - Underlig?
- Osällskaplig. - Osällskaplig? Nonsens.
Var vänlig och sätta detta vid grinden.
INGET TILLTRÄDE UTOM FÖR FEST ÄRENDEN
Tror du han kommer? Gandalf.
Han skulle inte vilja missa chansen så han kan visa sina fyrverkerier.
Han kommer att ge oss en föreställning. Du får se.
Östfjärdings skogen. Jag ska överaska honom.
Gå då. Du vill inte bli sen.
Han tycker inte om om man blir sen.
Inte för att jag aldrig var. På den tiden var jag alltid i tid.
Jag var helt respektabel.
Och något oförväntat... hände aldrig.
- God morgon. - Vad menar du?
Vill du önska mig en god morgon, eller en god morgon varken jag vill det eller inte?
Eller att du mår bra på just denna morgon?
Eller bara säga att denna morgon mår man bra på?
Alla på samman gång, antar jag.
- Kan jag hjälpa dig? - Det återstår att se.
Jag söker någon att dela ett äventyr med.
Ett äventyr?
Jag tror inte någon väster om Bri, är intresserade av äventyr.
Det är oroande och obekväma saker.
Då blir man sen till middag.
God morgon.
Tror du jag lever för att höra "god morgon" från Belladonna Tooks son...
- som om jag sålde knappar vid dörren? - Förlåt?
Du har förändrats. Och inte till din fördel, Bilbo Bagger.
- Känner jag dig? - Du vet åtminstone mitt namn.
Jag är Gandalf. Och Gandalf betyder...
mig.
Inte Gandalf den vandrande trollkarlen som gör så vackra fyrverkerier?
Gamla Took brukade ha dem på midsommarafton.
- Jag visste inte att du var kvar i branschen. - Var skulle jag annars vara.
Jag är glad att du åtminstone minns något om mig.
Även om det bara är mina fyrverkerier.
Då är det bestämt. Det kommer att bli nyttigt för dig.
Och mycket trevligt för mig. Jag kommer att informera de andra.
Informera? Nej.
Vi vill inte ha några äventyr. Här, tack, inte i dag...
Prova på andra sidan av kullen eller den andra sidan av vattnet.
God morgon.
Dwalin till er tjänst.
Bilbo Bagger, till er tjänst.
- Känner vi varandra? - Nej.
- Är det här nere? - Vad är det där nere?
Middag. Han sa det blir mat.
- Och mycket av det. - Han sa? Vem sa det?
- Mycket gott detta. Finns det mer? - Vad...?
Ta för er.
Jag väntade inte besökare.
Det är vid dörren.
- Balin till er tjänst. - God kväll.
Ja, det är det. Det kanske regnar senare.
- Är jag sen? - Sen till vad?
God kväll, broder.
- Du är kortare och bredare än förra gången. - Bredare, inte kortare.
Skarp nog för oss båda.
Ursäkta, jag är inte säker på om ni är i rätt hus.
- Har du ätit? - Det är inte det att jag inte gillar besökare.
Jag älskar besökare lika mycket som varje hob.
Men jag vill känna dem innan de kommer på besök.
- Vad är detta? - Ost, men den har blivit blå.
- Den är full av svamp. - Jag känner ingen av er.
Inte det minsta. Jag menar inte att vara oförskämd...
men jag måste säga min mening. Jag är ledsen.
Ursäkten accepteras. Fyll upp den, broder.
- Fili och Kili till er tjänst - Du måste vara herr Bagger.
Ni kan inte komma in, detta är fel hus.
- Är det inställt? - Ingen har berättat för oss.
- Inget är inställt. - Det var lugnande.
Var försiktig med dessa, jag har just slipat dem.
- Fint här. Har du byggt det själv? - Nej, det har varit i familjen länge.
Det är min mammas brudkista. Var snäll och gör inte så.
- Fili och Kili, ge oss hjälp. - Herr Dwalin.
Gå längre in, annars får inte de andra plats.
- Alla? Hur många fler av er? - Vill du öppna?
Nej! Det är ingen hemma. Gå och stör någon annan.
Det är för många dvärgar i min matsal som det är.
Om detta är någon dumskalles sätt att skämta...
så måste jag säga att det var dåligt.
Gandalf.
Inte mitt vin. Sätt tillbaka det.
Inte sylten. Ursäka. Vilken hög. Har du en ostkniv?
- Ostkniv? Han äter dem i bit. - Nej, det är farfar Mungos stol.
Sätt tillbaka den. Den är antik. Man kan inte sitta på den.
Ursäkta mig, herr Gandalf, får jag fresta med en kopp kamomill te?
Nej tack, Dori. Men lite rött vin för mig tror jag.
- Var är tomaterna? - Kili och Fili.
Oin, Gloin, Dwalin, Balin.
Bifur, Bofur, Bombur. Dori, Nori...
- Inte mina pristomater. - Ori.
Ja, du har rätt, Bifur.
- Det verkar fattas en dvärg. - Han är sen.
Han reste norrut. En familjesamling. Han kommer.
Herr Gandalf, ett litet glas rött vin, enligt önskemål.
- Det har en fruktig doft. - Skål.
Fånga.
Vem vill ha lite öl?
Varsågod.
Det är ett underlägg, ingen handduk.
- Den är full av hål. - Det ska vara så.
Trevligt om man gillar det.
- Förbannade dvärgar. - Vad är det, kära Bilbo?
Jag är omringad av dvärgar. Vad gör de här?
En ganska trevlig sammankomst, när man är van vid dem.
Van vid dem? De förstör mitt kök, göra röra på mattan.
De plundra skafferiet. Toaletten förstörs.
Jag förstår inte. Vad gör de i mitt hus?
Ursäkta att jag stör, vad ska jag göra med min tallrik?
Ge den till mig Ori.
Det är min mors servis. Den är mer än 100 år gammal.
Gör inte så. Ni gör knivarna slöa.
Hörde ni det, grabbar? Han säger att vi inte får göra knivarna slöa.
göra knivarna slöa, böja gafflarna, kasta sönder flaskorna, bränna korkar,
spilla ur glasen, ha sönder bordet, det är vad Bilbo Bagger hatar,
klippa duken, trampa på fettet, hälla mjölken över köksgolvet,
ben vi kasta på toaletten golv,
kasta vin på varje dörr, kasta krukor i en kokande skål,
doppa ner dem med en stor pinne,
när du är klar och det fortfarande finns ett helt par,
låt dem rulla i hallen,
det hatar Bilbo Bagger.
Han är här.
Gandalf, du sa att stället var lätt att hitta.
Jag blev vilse två gånger, och hittade bara på grund av märket på dörren.
Det finns inget märke på dörren. Den målades för en vecka sedan.
Det finns ett märke. Jag har satt dit det där själv.
Bilbo Bagger, låt mig presentera ledaren för vårt sällskap...
Thorin Eikenschild.
Så detta är hoben.
Har du stridserfarenhet? Yxa eller svärd?
Vad är ditt favorit vapen?
Jag har erfarenhet av pumpor. Om du vill veta.
Men varför är det relevant?
Jag tänkte väl så. Han ser mer ut som en köpman än en inbrottstjuv.
Några nyheter om mötet i Ered Luin? Är de alla här?
Ja, alla sju kungariken.
Hur är det med dvärgar från Järnbergen? Stöder Dain oss?
De kommer inte.
De sa att det var vår resa och vår enbart.
Ska ni göra en resa?
Bilbo, min kära vän, låt oss ha lite mera ljus.
Långt bort i öster, över berg och floder...
genom skogar och ödemark...
ligger en ensam bergstopp.
De Ensamma Bergen.
Oin har läst tecknen, och tecknen säger att det är dags.
Korparna flyger tillbaka till berget, som förutspåtts.
När fåglar från förr återgår till Erebor...
avslutas odjurets regeringstid.
- Vilket odjur? - Smaug den förskräcklige.
Den viktigaste och största katastrofen av vår tidsålder.
Flygande eld drake. Tänder som rakhyvlar och klor som kött krokar.
- Med en förkärlek för ädelmetaller. - Jag vet vad en drake är.
Jag är inte rädd. Jag ska låta honom känna vad dvärg stål är. Rätt i sin bak.
- Sitt ner. - Uppgiften är svårt nog med en armé.
Men vi är bara tretton. Och inte tretton av de bästa...
- eller smartaste. - Vad sa du?
Vi må vara få i antal, men vi är alla krigare.
- Varje dvärg här. - Gandalf har dödat hundratals drakar.
- Nej, jag skulle inte säga så. - Hur många då?
Hur många drakar har du dödat?
Säg oss en summa.
Tystnad.
Om vi har läst tecknen, tror ni inte att andra har gjort det också.
Rykten börjar spridas. Draken Smaug har inte sett på 60 år.
Ögon tittar österut mot bergen. Giriga, undrande och vägande risken.
Vårt folks rikedommar kanske ligger oskyddade.
Ska vi titta på medan andra gör anspråk på vårt rättmätiga ägande?
Eller ska vi ta chansen och ta tillbaka Erebor?
Ni glömmer att främre porten är förseglad.
- Det finns ingen väg in i berget. - Det är inte hela sanningen, Balin.
- Vem gav dig den? - Din far gav den till mig.
Thráin bad mig att vakta över den.
Den är din nu.
Om det finns en nyckel, måste det finnas en dörr.
Enligt dessa runor finns en dold ingång i de nedre delarna.
- Finns det en annan väg in? - Om vi hittar den, dvärg dörrar är osynliga.
Svaret ligger gömt i kartan här men jag kan inte hitta den.
Men det finns andra i Midgård som kan.
Uppgiften jag har i åtanke, kräver list och en liten del mod.
Men om vi är försiktiga och smarta, kan det göras.
- Därför behöver vi en inbrottstjuv. - Ja, en bra en.
- En expert, kan jag tänka mig. - Och är du?
- Är jag vad? - Han sa att han är en expert.
Jag? Nej, jag är ingen inbrottstjuv. Jag har aldrig stulit något i livet.
Jag måste hålla med herr Bagger. Han är knappast en inbrottstjuv.
Vildmarken är ingen plats för ömtåligt folk som inte kan slåss eller försvara sig.
- Det kommer att gå bra. - Jag kan slåss.
Det räcker. När jag säger att Bilbo Bagger är en inbrottstjuv, så är han.
Hober är mycket lättfotade. De kan göra sig osynliga.
Och draken var van vid lukten av dvärgar...
lukten av en hob är okänd för honom, och därför har vi en fördel.
Ni bad mig om att hitta den fjortonde medlemen till vårt följe.
Och jag valde herr Bagger. Låt er inte luras av hans utseende.
Han har mer att erbjuda, än någon av er vet.
Han vet det inte ens själv.
Ni måste lita på mig om det.
Vi gör vad du säger. Ge honom kontraktet.
Det är det vanliga. Fickpengar och sånt.
Timmar. Begravningen och sådant.
Begravningen?
- Jag kan inte garantera hans säkerhet. - Förstått.
Jag är inte heller ansvarig för hans öde.
Överenskommet.
Betalning vid leverans. Betalning senast den fjortonde.
Inget ansvar för skador...
tillfogade, men begränsade till rivskador...
Förbränning.
- Förbränning? - Han drar köttet från dina ben fort som ögat.
Hur går det, grabben?
- Jag faller nästan avsvimmad. - Tänk på en ugn med vingar.
- Jag behöver lite frisk luft. - En ljusblixt. Brännande smärta och du är aska.
- Nej... - Du är väldigt hjälpsam, Bofur.
- Låt mig bara sitta lugnt. - Du har varit tyst och lugn för länge.
När har dukar och tallrikar efter din mor blivit så viktiga för dig?
Jag minns en ung hob, som alltid sökte efter älvor i skogen.
Han kom hem efter mörkrets inbrott, lerig och omgiven av eldflugor.
Denna unge hob skulle älska att veta vad som finns utanför Fylkes grindar.
Världen finns inte i dina böcker och kartor.
Den finns där ute.
Jag kan inte bara gå iväg.
Jag är en Bagger av Baggershus.
Du är också en Took.
Visste du att din farfars farbror Bolger Took var så stor...
att han kunde rida en riktig häst?
Vid slaget på Grönslätt anföll han vätternas led och han slog så hårt med sin hammare...
att vättkungens huvud gick av och flög hundra meter genom luften...
och föll ner i ett kaninhål.
Således var striden är vunnen och samtidigt uppfanns spelet golf.
- Jag trodde att du hade hittat på det. - Alla goda historier är överdrivna.
Snart har du själv en massa historier att berätta, när du kommer tillbaka.
Lovar du att jag kommer tillbaka?
Nej. Och om du gör, kommer du inte att vara densamma.
Det är vad jag trodde.
Jag är ledsen, Gandalf. Jag kan inte skriva på det.
Du har fel hob.
Det verkar som vi har förlorat vår inbrottstjuv.
Troligen för det bästa. Oddsen var alltid emot oss.
Vad är vi?
Köpmän, gruvarbetare, knåpare och leksakstillverkare.
- Inte legendens stora hjältar. - Det finns några krigare bland oss.
Gamla krigare.
Jag föredrar varje dvärg över en armé av alver.
Och när jag ropar på dem, svarar de.
Lojalitet, ära, ett villigt hjärta.
Vad kan man mer begära?
Du behöver inte göra det. Du har ett val.
Du har visat vårt folk vördnad.
Du har skapat ett nytt liv för oss i de Blå Bergen.
Ett liv i fred och överflöd.
Ett liv som är värt mer än allt guld i Erebor.
Denna har gått ner från min farfar till min far och nu mig.
De drömde om den dag då dvärgarna av Erebor skulle återta till sitt hemland.
Det finns inget val, Balin.
Inte för mig.
Då går vi med dig, grabben.
Vi går mot slutet.
Över dimmiga bergen kalla
i djupa fängelsehålor
och bergarum gamla
marscherar vi i dag och dagg
till vår bortglömda guld att söka
tallarna rasslar
på de höga slätterna
vinden suckade
i natten
branden var röd
dess flammor spred sig
träden som facklor
flammade upp av ljus
Hallå?
Thorin, son av Thrain Vittne: Balin son av Fundin
Inbrottstjuv:
- Var är du på väg, herr Bilbo? - Kan inte stanna, är redan sen.
- Sen för vad? - Jag ska på äventyr.
Jag sa ju det. Slösa inte tid på hoben.
- Vems idé var det? - Vänta.
- Stanna.
Jag har skrivit på det.
Allt verkar vara i sin ordning.
Välkommen, mäster Bagger, i Thorin Eikenschilds sällskap.
- Ge honom en ponny. - Nej, det är inte nödvändigt.
Jag kan lätt hålla jämna steg, för jag har vandrat en hel del på semestrar.
Så långt som till Groderyd en gång.
- Kom igen, Nori. - Tack så mycket, grabbar.
Vad var det om?
De slog vad om du skulle komma eller inte.
De flesta trodde att du inte skulle.
Vad trodde du?
Min kära kille, jag tvivlade inte på dig för ett ögonblick.
Hästhår, är allergisk.
Vänta. Stanna.
- Vi måste vända om. - Vad i hela friden står på?
- Jag glömde min näsduk. - Här, använd den här.
Fortsätt.
Du måste klara dig utan näsdukar...
och en massa andra saker, tills resan är över, Bilbo Bagger.
Du föddes för de böljande kullarna och de små floderna i Fylke.
Men hemmet ligger nu bakom dig.
Världen ligger framför.
Modig flicka.
Det är våran hemlighet, Myrtel. Berätta inte vidare.
- Vad var det? - Orcher.
- Orcher? - Slaktare. Dussintals av dem.
- Det kryllar av dem på slätten. - De slår till när alla sover.
Snabbt och tyst. Inga skrik, bara en massa blod.
Tyckte ni det var roligt?
Överfallna i natten av orcher ett skämt?
Vi menade inget med det.
Nej, det gjorde ni inte. Ni vet inget om världen.
Bry dig inte om honom.
Thorin har fler anledningar än någon att hata orcherna.
Efter att draken tog Ensamma Bergen...
har kung Thrór försökt återta det gamla dvärg riket Moria.
Men våra fiender hade kommit dit först.
Moria hade tagits av legioner av orcher...
ledd av den vildaste av deras ras...
Azog Skändaren.
Den gigantiska Gundabad orchen hade svurit...
att förinta Durins ätt.
Han började med att halshugga kungen.
Thráin, Thorins far, blev galen av sorg.
Han försvann, tillfångatogs eller dödades. Vi visste inte.
Vi var utan ledare.
Nederlag och död slog ned på oss.
Det var då jag såg honom.
En ung dvärg prins tittade ner på den bleka orchen
Ensam han kämpade mot denna fruktansvärda fiende.
Hans vapenrustning revs sönder, och han använde en ek gren som en sköld.
Azog Skändaren lärde sig den dagen...
att Durins ätt inte skulle brytas så lätt.
Våra styrkor samlades och drev orchera tillbaka.
Vår fiende besegrades.
Men det var ingen fest. Ingen sång den natten.
Så många döda överträffade all sorg.
Vi få hade överlevt.
Och jag tänkte för mig själv då...
där är en som jag kan följa.
Där är en jag kan kalla kung.
Och den bleka orchen...
- vad hände med honom? - Han kröp tillbaka till sin håla.
Det avskumet har för länge sedan avlidit av smutsen i sina sår.
Berätta för vår herre...
att vi har hittat de fördömda dvärgarna.
Herr Gandalf, kan du inte göra något åt det trista vädret?
Det regnar, mäster dvärg. Och det fortsätter tills det slutar.
Om du vill ändra vädret i världen, så får du hitta en annan trollkarl.
- Finns det andra trollkarlar? - Det finns fem andra.
Den största i vår ordern är Saruman den Vite.
Sedan finns det de två blå.
Deras namn har jag helt glömt.
- Och vem är den femte? - Det är Radagast den Brune.
Är han en stor trollkarl eller mer som du?
Han är en mycket bra trollkarl. På sitt eget sätt.
Han är en mild själ, som föredrar djurs sällskap framför andra.
Han vakar över de stora skogarna i öster.
Och det är en bra sak, där ondskan alltid försöker få fotfäste.
Inte bra. Inte bra alls.
Nej, Sebastian.
Himmlars.
Gå bort. Han behöver lite luft.
Jag förstår inte varför det inte fungerar.
Det är ingen trollkraft.
Trollkraft...
Men det är det
En mörk och kraftfull magi.
Var i världen kommer sådana avskyvärda varelser ifrån?
Från den Gamla Skogen? Visa mig.
Vi slår läger här för natten. Fili och Kili, ta hand om ponnyerna.
Och stanna hos dem.
Här bodde en bonde med sin familj.
Oin och Gloin, starta en brasa.
Jag tror det vore visare att fortsätta.
Vi kan ta oss till Gömda Dalen.
Jag har redan sagt det, jag går inte nära det stället.
Varför inte? Alverna kan hjälpa oss. Vi kan få mat, vila och råd.
Jag behöver inte deras råd.
Vi har en karta vi inte kan läsa. Lord Elrond kan hjälpa oss.
Hjälpa?
När draken attackerade Erebor, vilken hjälp kom då från alverna?
Orcher plundrade Moria och skändade våra heliga salar.
Alverna tittade på och gjorde inget.
Måste jag leta bland folk som förådde min farfar och min far?
Du är ingen av dem.
Jag gav dig inte kartan och nyckeln, för att du skulle hålla fast vid det förflutna.
Du hade ingen rätt att behålla den.
Är allt som det ska? Var ska du, Gandalf?
Jag söker sällskap med den enda här som har förståndet kvar.
- Och vem är det? - Jag själv, herr Bagger.
Jag har fått nog av dvägar för en dag.
- Kom igen, Bombur. Vi är hungriga. - Kommer han tillbaka?
- Gandalf har varit borta länge. - Trollkarlar gör som de vill.
Ta detta till grabbarna. Sluta, du har redan fått.
- Vad är det? - Vi antas se efter ponnyerna.
- Men vi har stött på att litet problem. - Vi hade sexton.
Nu finns det fjorton.
- Dazy och Bungo saknas. - Det var inte bra.
Det var inte alls bra. Borde vi inte säga åt Thorin?
Nej, eftersom du är vår officiella inbrottstjuv kan du kanske titta på.
Något stort har uppenbarligen dragit upp dessa träd.
- Det tyckte vi också. - Något mycket stort och förmodligen farligt.
Det är ett ljus.
Kom hit.
Håll er nere.
- Vad är det? - Troll.
De har Magle och Minty.
- Vi måste göra något. - Ja, det måste du.
Bergstroll är långsamma och dumma, du är så liten att de inte ser dig.
Det är helt ofarligt. Vi kommer precis bakom dig.
Om du får problem, gör då två gånger lätet av en tornuggla och en gång fjälluggla.
Två gånger fjälluggla, och... Är detta en bra idé?
I går fårkött. I dag fårkött.
- Och i morgon förmodligen fårkött. - Sluta gnälla.
Detta är inte får. Det är färska hästar.
Jag har aldrig gillat hästar. Det finns inte tillräckligt med fett.
Det är bättre än den gamla bonden.
Hans skinn och ben är fortfarande mellan mina tänder.
- Den var bra. Det var en blöt en. - Det ger bara mer smak.
- Finns det mer där det kom från? - Det gör du inte.
Sitt ner.
- Du gör inte hästarna riktigt rena. - Jag gillar de illaluktande delarna.
Sätt dig, sitt ner.
Jag svälter. Ska vi ha häst eller inte?
Håll munnen. Ni äter vad ni får.
Varför är han kocken? Allt smakar samma.
- Allt smakar som kyckling. - Men kyckling smakar som fisk.
Lite tacksamhet vore snällt.
"Tack för den underbara grytan, Bert." Är det så svårt?
Måste bara lägga på lite ekorre.
Det är min grogg.
Förlåt.
Det är vackert balanserat.
Du skulle vilja smaka. Gott, eller hur?
Därför lagar jag mat.
Min mage mullrar. Jag måste ha något.
Jag måste ha kött.
Titta vad som kom ut ur min näsa, Bert.
- Den har armar och ben och allt. - Vad är det?
Jag vet inte, men det rör sig.
Vad är du? En överdimensionerad ekorre?
- Jag är en inbrottstjuv. En hob. - En inbrottstjuv hob?
- Kan vi laga till honom? - Vi kan prova.
Han är bara en munsbit, är bara skinn och ben.
Det finns kanske fler hober häromkring. Det räcker till en paj.
- Ta honom. - Han är för snabb.
Jag har dig.
- Är det fler av er små killar gömd här? - Nej.
- Han ljuger. - Nej.
Håll tårna över elden, låt honom stöna.
- Släpp honom. - Vill ni?
Jag sa, släpp honom.
Stoppa dem i säcken.
- Bilbo. - Nej.
Lägg ner era vapen, eller vi sliter itu honom.
Måste vi laga till honom?
Vi sitter bara på honom och plattar ut honom till gelé.
De bör grillas och sauteeras med en kvist salvia.
Det låter mycket gott.
Glöm örter. Vi har inte hela natten.
Det är nästan morgon, låt oss skynda. Jag vill inte förvandlas till sten.
Vänta, ni begår ett hemskt misstag.
- Vi kan inte prata med dem. De är dårar. - Dårar? Menar de oss?
Jag menar med örterna.
- Vad är det med örterna? - Han ni inte luktat på dem?
Ni behöver något starkare än salvia innan kan kan lägga upp de här.
- Förädare. - Vad vet du om att laga till dvärgar?
Håll mun. Låt inbrottstjuven hob prata.
Hemligheten med att laga till dvärgar är...
- Kom igen, säg det då - Hemligheten är...
- Att få den först. - Är det så?
- Tom, ge mig min filékniv. - Du ska få betalt.
- Det ska jag inte glömma. - Vilka dumheter.
Jag har ofta nog ätit med huden. Med hud och stövlar och allt.
Han har rätt. Det är inget fel med rå dvärg.
- God och knaprig. - Inte den där. Han är smittad.
- Vad? - Han har mask i tarmarna.
Alla har faktiskt det. De är smittade med parasiter.
- Jag skulle inte riskera det. - Sa han parasiter?
Vi har inga parasiter.
- Mina parasiter är stora som min arm. - Jag har enormt många parasiter.
Vi är fyllda med dem.
Vad vill du vi göra du då?
Låta alla gå? Tror du inte jag vet vad du håller på med?
Den lilla illern tar oss för dårar.
- Iller? - Dårar?
Soluppgången kommer att träffa er.
- Vem är det? - Kan vi äta honom också?
Få din fot ur mitt skrev.
- Var gick du, om jag får fråga? - För att titta framåt.
- Vad förde dig tillbaka? - Tittade bakåt.
- Hemskt, men ni är alla i ett stycke. - Inte tack vare din inbrottstjuv.
Han försökte vinna tid. Ingen av er andra tänkte på det.
Det måste komma från Ettenträsken.
Sedan när har bergs troll kommit så långt söderut?
De har de inte gjort på länge.
Någon mörkare makt regerar över dessa länder.
De kan inte röra sig på dagen.
Det måste finnas en grotta i närheten.
- Vilken stank. - Det är ett trollhål.
Se upp med vad ni vidrör.
Det är synd att låta det ligga här.
- Alla kan ta med. - Håller med. Nori.
Hämta en spade.
Detta svärd är inte smitt av ett troll.
Inte heller av människohand.
Det är smitt i Gondor, av de höga alverna i den första tidsperioden.
Man kan inte önska sig ett finare blad.
- Det är en långsiktig investering. - Låt oss gå ut ur denna fruktansvärda plats.
Kom, vi går.
Här. Det är omkring din storlek.
- Jag kan inte ta det. - Bladet är smitt av alver.
Detta innebär att det glöder blått om orcher och vätter finns i närheten.
- Jag har aldrig använt ett svärd. - Jag hoppas du aldrig behöver.
Men om du gör, minns detta:
Sant mod är inte att ta ett liv...
men att spara ett.
- Det kommer någon. - Håll samman.
Skynda på. Beväpna er.
Tjuvar. Brand. Mord.
Radagast.
Radagast den Brune.
- Vad i hela friden gör du här? - Jag letade efter dig, Gandalf. Något är fel.
- Något är hemskt fel. - Ja?
Låt mig tänka efter. Jag hade en tanke, men den är borta.
Den är på tungspetsen.
Det var inte en tanke. Det är en gammal...
vandrande pinne.
Gröna Skogen är sjuk, Gandalf. Ett mörker har fallit över den.
Inget växer längre, åtminstone inget bra.
Luften är full av ruttenhet, men det värsta är näten.
- Näten? Vad menar du med det? - Spindlar, Gandalf.
Gigantiska Ättlingar till Ungoliant.
Jag är ingen trollkarl.
Jag har hittat deras spår. De kommer från Dol Guldur.
Dol Guldur? Men den gamla fästningen är övergiven?
Nej, Gandalf.
Det är den inte.
En mörk kraft döljer sig där. Något jag aldrig känt förut.
Det är skuggan av en forntida skräck.
En som kan frammana de dödas andar.
Jag såg honom, Gandalf.
Ut ur mörkret har en Andebesvärjare kommit.
Fort.
Vänta på mig.
- Förlåt. - Du måste prova den här.
Det hjälper mot näsan.
Blås nu ut.
En Andebesvärjare? Är du säker?
Det kommer inte från de levandes värld.
- Var det en varg? Finns det vargar där ute? - Nej, det är ingen varg.
Ulvar. Detta innebär orch styrkor i området.
Orch styrkor?
- Vem har du berättat för om din strävan? - Ingen.
- Vem har du berättat för? - Ingen, det svär jag på.
- Vad i Durins namn pågår? - Vi blir jagade.
Vi måste härifrån.
Det kan vi inte. Ponnyerna är borta. De har försvunnit.
Jag lurar bort dem.
Detta är Gundabad ulvar. De skulle komma ikapp dig.
Dessa är Rhosgobel kaniner. Jag vill se dem försöka.
Kom och ta mig.
Kom med.
Håll samman.
Nej, Ori. Tillbaka.
Kom, fort.
Var för du oss?
De fördömda dvärgarna är där.
Efter dem.
- Skynda på. - Spring.
Där är de.
Det här hållet. Fort.
- Det kommer flera. - Kili, var är du?
Vi är omringade.
- Var är Gandalf? - Han har lämnat oss i sticket.
Håll stånd.
Kili.
- Den här vägen era dårar. - Kom igen, skynda er.
Skynda er, allesamman.
Skynda på.
Nio, tio...
Kili.
Alver.
Jag kan inte se vart stigen leder. Ska vi följa den eller inte?
Följer den naturligtvis.
Jag tror det vore vist.
Imladris dal.
- Det är även känt under ett annat namn. - Vattnadal.
Här ligger det sista heliga huset öster om havet.
Var det din plan från början? Att söka skydd hos våra fiender.
Du har inga fiender här, Thorin Eikenschild.
Den enda illvilja i dalen, är den du tar med dig själv.
Tror du alverna ger vår resa sin välsignelse?
De kommer att försöka stoppa oss.
Naturligtvis, men vi har frågor som måste besvaras.
Om vi vill vara framgångsrika, bör det behandlas med takt och respekt.
Och en hel del charm.
Därför överlåter du pratet till mig.
- Mithrandir. - Lindir.
Var på din vakt.
- Vi hörde att ni gick genom dalen. - Jag måste prata med lord Elrond.
- Min lord Elrond är inte här. - Inte här?
Var är han?
I formation. Anslut raderna.
- Gandalf. - Lord Elrond.
Min vän
- Var har du varit? - Vi har jagat orcher i söder.
Vi slog ner en grupp vid Dolda Passet.
Underligt för orcher att komma så nära våra gränser.
Någon eller något har dragit hit dem.
Det kan ha varit vi.
Välkommen, Thorin, son av Thrain.
- Jag tror inte att vi har träffats. - Du har fin farfars utseende.
- Jag kände Thror, när han härskade under berget. - Verkligen, han nämnde aldrig dig.
Vad sa han? Förolämpar han oss?
Nej, mäster Gloin. Han erbjuder er mat.
I så fall, går vi.
Prova det. Bara en tugga. - Jag tycker inte om grönsaker.
- Var är köttet? - Har de någon pommes.
Trevligt av dig att bjuda oss.
- Jag är inte klädd för middag. - Det är du aldrig.
Detta är Orcrist, Trolldräparen.
Ett berömt blad, det har smitts av de höga alverna i väster.
Min kung.
Må det tjäna dig väl. Och detta är Glamdring.
En "Fiende Hammare". Svärd till kungen av Gondolin.
Bry dig inte om det, grabben.
Svärd är uppkallade efter de stora gärningar som de utförde i kriget.
Vad menar du? Har mitt svärd inte varit i med strid?
Är inte säker på om det är ett svärd? Ser mer ut som en brevkniv.
Hur kom du över dessa?
Vi fann dem i ett trollhål, vid den stora östra vägen.
Kort efteråt hamnade vi i orchernas bakhåll.
Och vad gjorde ni på den stora östra vägen?
Våra saker har inte alverna med att göra.
- För Guds skull, låt honom se kartan. - Den är ett arv från mitt folk.
Det är upp till mig att skydda den och dess hemligheter.
Bespara mig din envishet. Din stolthet blir din undergång.
Du står här bland de få i Midgård som kan läsa kartan.
Visa lord Elrond kartan.
Nej, Thorin.
Erebor.
Vilket intresse har ni i den här kartan?
Det är bara akademiskt.
Som ni vet innehåller denna typ av artefakter ofta dolda texter.
Du läser fortfarande det gamla dvärgspråket, eller hur?
Minas Ithil.
Månrunor. Ja, naturligtvis.
Lätt att missa.
I det här fallet är det sant. Månrunor kan bara läsas...
i ljuset från en måne med samma form och samma årstid...
på den dag de skrevs.
Kan ni läsa dem?
Dessa runor skrevs på en midsommarafton...
i ljuset av en halv måne för nästa tvåhundra år sedan.
Det verkar som om ödet förde det till Vattnadal.
Ödet är med dig, Thorin Eikenschild. Samma måne lyser på oss i kväll.
"Stå vid den grå stenen, när trasten sjunger...
och den nedgående solen med de sista strålarna på Durins dag...
- kommer att lysa på nyckelhålet." - Durins dag?
Det är början på dvärgarnas nya år.
När den sista månen från hösten, och den första solen på vintern...
- visar sig på himmlen tillsammans. - Det är gamla nyheter.
Sommaren närmar sig slutet. Durins dag är snart över oss.
- Vi har fortfarande tid. - Tid för vad?
Att hitta ingången.
Vi behöver stå på rätt plats vid rätt tidpunkt.
Då, och bara då, kan dörren öppnas.
- Så ditt mål är att komma in i berget? - Ja, så vad?
En del skulle inte finna det vist.
Vad menar du?
Ni är inte de enda beskyddarna som vaktar över Midgård.
Dvärgarna, herre...
har kommit undan.
Vi blev överfallna av de fördömda alverna.
Jag vill inte höra några ursäkter.
Jag vill ha dvärgkonungens huvud.
Vi var alldeles för få. Det var inget vi kunde göra.
Jag undkom knappt från döden.
Det skulle ha varit bättre, om du hade dött.
De förbannade dvärgarna kommer att visa sig snart nog.
Sprid ordet.
Sätt ett pris på deras huvuden.
Bombur.
Med eller utan hjälp kommer dvärgarna att marschera mot berget.
De är beslutna att återta sitt hemland.
Jag tror inte att Thorin Eikenschild känner...
att han är ansvarig för någon...
- Och det är inte jag heller. - Du är inte ansvarig inför mig.
- Lady Galadriel. - Mithrandir.
Det var länge sedan.
Ålderdom har satt sina spår på mig...
men inte på Ladyn från Lorien.
Jag hade ingen aning om att lord Elrond hade sänt efter er.
Det gjorde han inte. Det gjorde jag.
- Saruman. - Du har varit upptagen och sen, min vän.
Säg mig, Gandalf...
Trodde du verkligen att dessa planer och arrangemang skulle gå obemärkt förbi?
Obemärkt?
Nej. Jag gör vad jag tror är rätt.
Draken har varit i dina tankar länge.
Det är sant, min lady. Smaug är inte trogen till någon.
Men om han tar fiendens parti, kan draken användas till hemsk skada.
Vilken fiende? Fienden är besegrad, Gandalf.
Sauron är slut. Han återfår aldrig sin fulla styrka.
Gandalf. Vi har levt i fred i fyrahundra år.
En hårt kämpande vacker fred.
Har vi fred?
Troll har kommit ner från bergen, de plundrar byar och förstör bondgårdar.
- Orcher har anfallit oss på vägen. - Knappast ett tecken på krig.
Du behöver en bättre anledning. Du ser problem när de inte är där.
Låt honom tala.
Det är något i görningen, bortom Smaugs ondska.
Något mycket mer kraftfullt.
Vi kan ignorera det, men det kommer inte ignorera oss.
Gröna Skogen är sjuk. De kallar den nu för Mörkmården.
Och de säger...
Sluta inte nu. Säg oss vad skogs folket säger.
De pratar om en Andebesvärjare i Dol Guldur.
- En trollkarl som kallar de döda. - Det här är absurt.
Ingen sådan kraft existerar i denna värld.
Denna Andebesvärjare är inget mer än en dödlig man.
- En som samlar på svart magi. - Ja, det trodde jag också först.
- Men Radagast har sett honom - Radagast.
Prata inte med mig om Radagast den Brune. Han är en dåre.
Han är lite underlig och lever i ensamhet.
Nej, det är hans överdrivna användning av svamp.
Det har skadats hans hjärna och gjort hans tänder gula.
Jag varnade honom. En av Istari bör inte...
Du bär på något.
Som du fått av Radagast.
- Han fann det i Dol Guldur. - Ja.
Visa mig det.
Du kommer att bli förvånad, se upp.
Vad är det?
En relik från Mordor.
Ett blad från Morgul.
Gjort åt trollkungen från Angmar.
Och begravt med honom.
När Angmar föll...
tog männen från norr hans kropp och hans ägodelar...
och förseglade det i de höga bergen i Rhudaur.
Djupt under berget begravde de honom.
I en grav så mörk att det aldrig kan komma in ljus.
Det är inte möjligt.
På graven restes en mäktig förtrollning som inte går att bryta.
Vad för bevis har vi att detta vapen kommer från Angmars grav?
- Jag har inget. - För att det inte finns något.
Låt oss undersöka vad vi vet.
En ensam trupp av orcher har vågat sig över Bruinen.
En dolk från en svunnen tid är hittad.
Och en mänsklig trollkarl, som kallar sig Andebesvärjaren...
har tagit säte i ett fort i ruiner.
Det är inte så mycket att komma med.
Men frågan om dessa dvärgar oroar mig mycket.
Jag är inte övertygad, Gandalf. Jag kan inte godkänna en sådan resa.
Om de kommit till mig, hade jag kunnat bespara dem besvikelsen.
Jag tänker inte försöka förstå anledningen...
De reser?
Ja.
Du visste det.
Och det finns inget mer att säga.
Min lord Elrond. Dvärgarna är borta.
Var på er vakt. Vi ska gå in i vildmarken.
- Balin. Du kan stigen, ta ledningen. - Visst.
Mäster Bagger. Jag föreslår att du följer med.
- Ska du följa efter dem? - Ja.
Du gör rätt som hjälper Thorin Eikenschild.
Men jag är rädd att denna resa har satt igång känslor och krafter vi inte förstår.
Gåtan med Morgul bladet måste lösas.
Något rör sig i skuggorna och kommer inte att visa sig.
Inte ännu. Men det växer i styrka för varje dag.
Du måste vara försiktig.
Mithrandir.
- Varför Halvlingen? - Jag vet inte.
Saruman anser att det endast en stor makt som kan håll ondskan under kontroll
Men det är inte vad jag hittat.
Jag har sett att det är de små sakerna.
Det dagliga livet för vanliga människor håller mörkret borta.
Enkla saker som vänlighet och kärlek.
Varför Bilbo Baggar?
Det är kanske för att jag är rädd.
Och det ger mig mod.
Var inte rädd, Mithrandir.
Du är inte ensam.
Om du behöver min hjälp, ska jag komma.
- Vi måste hitta skydd. - Se upp!
Detta är inget åskväder. Det är en åskstrid.
Titta.
Välsigne mig. Legenden är sann. Jättar.
Stenjättar.
Ta skydd, era dårar.
- Akta er för sprickan. - Ta min hand.
Se upp!
Nej!
Nej!. Fili.
Vi lever.
- Var är Bilbo? - Var är hoben?
Där.
Ta min hand.
Te den.
Håll fast.
Jag trodde vi förlorat vår inbrottstjuv.
Han har varit förlorad ända sedan han lämnade hemmet.
Han skulle aldrig ha kommit.
Han har ingen plats bland oss.
Dwalin.
Det verkar säkert. Säkra bakåt. Ifall berget är upptaget.
Det finns inget här.
- Bra. Låt oss tända en brasa. - Nej, ingen brasa, inte här.
Få lite sömn. Vi startar i gryningen.
Vi måste vänta i bergen tills Gandalf kommer.
- Det var planen. - Planen är förändrad.
Ta första vakten, Bofur.
Spåret är färskt.
De har gått mot bergspasset.
Var tror du att du är på väg?
- Tillbaka till Vattnadal. - Nej, du kan inte gå tillbaka.
De är en del av sällskapet. Du är en av oss.
Det är jag väl inte?
Thorin sa att jag inte skulle ha kommit. Han hade rätt.
Ni ville ha en Took och en Bagger. Vad tänkte jag.
- Skulle aldrig gått utanför dörren. - Jag förstår att du längtar hem.
Nej, du förstår inte.
Ni är dvärgar. Ni är vana vid livet på vägen.
Ni har inte hemlängtan och tillhör ingenstans.
Förlåt, jag menade inte...
Du har rätt.
Vi hör inte hemma någonstans.
Jag önskar dig all lycka i världen.
Det gör jag verkligen.
Vad är det?
Vakna.
Se upp.
Ta min hand.
Släpp mig.
Vem är så dum att komma beväpnad till mitt kungarike?
Spioner? Tjuvar? Mördare?
- Dvärgar, ers höhet. - Dvärgar?
- Vi fann dem vid dörren. - Stå inte där. Genomsök dem.
Sök överallt.
Vad gör ni här? Tala!
Jaha, om de inte vill prata, låter vi dem skrika.
Ta fram manglaren. Ta fram ben knäckaren.
- Börja med den yngsta. - Vänta.
Titta vem det är.
Thorin, son av Thrain, son av Thror.
Kung under berget.
Jag glömde, du har inget berg, och du är ingen kung.
Som egentligen gör dig till "ingen".
Jag vet någon som skulle betala ett bra pris för ditt huvud.
Bara huvudet. Men inget annat.
Du kanske vet vem jag pratar om.
En gammal fiende till dig.
En blek orch som rider på en vit ulv.
Azog Skändaren blev förstörd.
Han har för länge sedan slaktats i strid.
Så du tror att hans dagar är över?
Sänd bud till den bleka orchen. Säg honom att jag hittat hans pris.
Gollum.
Trollissar
Det är bättre än gamla ben, min älsskling. Bättre än inget.
Det är bara ben. Inte nog med kött.
Håll din mun. Skär bort huden. Börja med huvudet.
De kalla nätterna. Den börjar huvudet.
Den gnager på fötterna.
Klippor och stenar är som gamla ben. Ingen kött och blod.
Kallt som döden och utan de levande, men det är bra att äta.
Den rör sig, älsskling. Det kommer att bli gott att äta.
Gollum.
Bakåt, gå bakåt. Jag varnar dig.
Kom inte närmare.
Han har ett alvblad, men han är ingen alv.
Nej, ingen alv. Vad är det, min älsskling?
Vad är det?
- Jag heter Bilbo Bagger. - Baggerss?
Vad är en Baggerss, min älsskling?
Jag är en hob från Fylke.
Vi åt all troll och fisk, men aldrig hoberss.
- Är det mjukt och saftigt? - Sluta.
Håll dig borta. Jag använder det om jag måste.
Jag vill inte ha några problem. Begriper du det?
- Visa mig vägen ut härifrån. - Varför? Är han vilse?
Ja, och jag vill bli "ovilse" så fort som möjligt.
Vi vet en säker passage för hoberss. Säkert i mörkret.
- Håll din mun. - Jag har inte sagt något.
Jag pratade inte med dig. Hur som helst, min älsskling.
- Jag vet inte vad du håller på med, men... - Lekar.
Vi älsskar lekar, ellar hur, älsskade? Är det roliga lekar?
Vill han leka?
Kanske.
Vad har rötter som ingen sett?
Är högre än träden... Upp och upp det går
och ändå aldrig nära?
Bergen.
Lyssna på en annan då. Fråga oss.
Nej, inga flera gåtor.
Gör slut på honom, gör det nu.
Nej, jag vill leka.
Jag vill gärna leka. Jag kan se att du är bra på det.
Vaför löser vi inte lite gåtor?
Bara du och jag.
Bara vi.
Ja, om om jag vinner...
visar du mig vägen ut.
Och om du förlorar? Vad händer då?
Om han förlorar, min älsskling, då vi äter vi upp det.
Om Baggerss förlorar äter vi upp allt.
Avgjort.
Baggerss först.
Trettio vita hästar på en röd kulle.
Först tuggar de, sedan stampar de, och sedan stå de stilla.
Tänder?
Det var lätt.
Men vi har endast nio.
Vår tur. Tonlös han skriker.
Flyger vinglöst runt. Biter tandlöst.
Mummlar utan mun.
Ett ögonblick.
Vi förlorar, vi förlorar. Håll tyst.
Vinden. Det är vinden. Naturligtvis.
En smart hoberss Mycket smart.
En låda med utan nyckel låda lås och lock.
Men ett gyllene skatt är gömd inuti.
Nej...
- Nyckel. Pengar. Låda. - Nå?
Det är listigt.
- Ger du upp? - Ge oss en chans, älsskade.
Ägg.
Små ägg.
Mormor lärde oss hur man suger ut dem.
Nu har vi en gåta för dig.
Det slukar allt som man kan nämna.
Fåglar, monster, träd, blommor.
Gnager järn, biter stål...
och den hårdaste sten till mjöl.
- Svara oss. - Vänta lite. Jag gav dig lång tid.
Gnager järn? Denna kan jag inte.
Är det smakfullt?
-Är det kanprigt? - Låt mig tänka.
Han sitter fast.
Baggerss sitter fast.
Tiden är slut.
Svaret är "tid".
- Det var inte så svårt. - Sista frågan.
Sista chansen.
Fråga oss.
- Fråga oss. - Ja, då så.
Vad har jag i min ficka?
Det är inte rättvist.
Det är emot reglerna.
- Fråga oss en annan. - Nej, du sa, ställ mig en fråga.
Det är min fråga. Vad har jag i min ficka?
Vi kan gissa tre gånger, min älsskling.
Tre gissningar, mycker bra. Gör det.
- Händer. - Fel. Gissa igen.
Fisk. Troll tänder? Fladdermusvingar.
- Kniv. Håll käften. - Fel igen. Sista gången.
Rep. Eller inget.
Två gissningar på samma gång. Fel båda gångerna.
Så...
Jag har vunnit leken. Du har lovat att visa mig vägen ut.
Har vi sagt det, min ässkling? Har vi sagt det?
Vad har du i din ficka?
Det har du inte med att göra. Du har förlorat.
Förlorat?
Vad är det?
Var är det? Nej.
Förlorat. Älsskling, den är förlorat.
Min älsskling är borta.
- Vad har du förlorat? - Fråga inte oss. Nej.
Gollum.
Vad har du...
i din fula, lilla ficka?
Du har stulit den.
Ben kommer splittras Sen hänger vi några
De kommer slitas i stycken
De är här och hittas aldrig.
Nere i djupet av Trollens Stad.
Jag känner det svärdet. Det är Trolldödaren.
Det biter. Bladet som har avhuggit tusentals halsar.
Slakta dem. Ät dem. Döda dem.
Döda dem alla. Hugg av deras huvuden.
Te era vapen och slåss.
Slåss.
Han har Glamdring.
Det skiner i dagsljus.
Följ mig. Fort.
Spring.
Ge oss vår älsskling.
Den är våran.
Tjuv.
Baggerss.
Stången.
Anfall.
Skär av repen.
Skynda på.
Hoppa.
Trodde ni att ni kunde undfly mig?
Vad ska du göra nu, trollkarl?
Det avslutar det.
Det kunde ha varit värre.
Du måste skoja?
Gandalf.
- De är för många, vi kan inte slåss mot dem. - Bara en sak kan rädda oss, dagsljus.
Spring. Kom med.
Vänta, min älsskade. Vänta.
Gollum.
Baggerss. Tjuv.
Förbanna och krossa den. Vi hatar dem för alltid.
Fem, sex, sju, åtta...
Bifur och Bofur. Det är tio. Och Fili och Kili. Det är tolv.
Och Bombur. Det gör tretton.
Var är Bilbo? Var är hoben?
Var är vår hob?
Förbanna halvlingen.
- Jag trodde han var med Dori. - Ge inte mig skulden.
- När såg du honom senast? - Han försvann när trollen tog oss.
- Vad hände precis? Säg mig. - Jag ska säga vad som hände.
Mäster Bagger såg sin chans och han tog den.
Han har inte tänkt på något annat än sin mjuka säng och varma spis...
sedan han lämnade sin dörr.
Vi kommer inte se vår hob igen. Han är långt borta.
Nej, det är han inte.
Jag har aldrig i mitt liv varit så glad att se någon.
- Vi hade givit upp dig, Bilbo. - Hur kom du förbi trollen?
Det är en gåta.
Vad har det för betydelse. Han är tillbaka.
Det har betydelse. Jag vill veta.
Varför kom du tillbaka?
Jag vet att ni tvivlar på nig. Det har ni alltid.
Och ni har rätt. Jag tänkar på Baggers hus. Jag saknar mina böcker.
Min fotölj och min trädgård.
Det är där jag hör hemma. Det är hemma.
Därför kom jag tillbaka.
Ni har inget. Ett hem.
Det fråntogs er.
Men jag ska hjälpa er ta det tillbaka om jag kan.
Fånga dem. Riv isär dem.
- Ut ur stekpannan... - Och in i elden. Spring.
Jag väljer träden. Följ mig alla. Klättra, Bilbo.
De kommer.
Azog.
Luktar det här?
Lukten av rädsla?
Jag minns din far från röken...
Thorin, son av Thrain.
Det kan det inte vara.
Den där är till mig.
Döda resten.
Drick deras blod.
Fili.
Herr Gandalf. Hjälp.
Nej.
Thorin.
Ge mig hans huvud.
Döda dem.
Thorin?
- Halvlingen? - Oroa dig inte. Bilbo är här.
Han är säker.
Du där.
Vad gjorde du. Du kunde ha blivit dödad.
Har jag inte sagt att du skulle bli en börda...
och att du inte skulle överleva i vildmarken?
Att du tillhör inte oss.
Jag har aldrig varit så fel i hela mitt liv.
- Jag är ledsen att jag tvivlade på dig. - Jag skulle ha tvivlat på mig själv.
Jag är ingen hjälte eller krigare.
Inte ens en inbrottstjuv.
Är det vad jag tror det är?
Erebor.
Det Ensamma Berget.
Det sista av de stora dvärg kungarikena i Midgård.
Vårt hem.
Lyssna. Fåglarna återvänder till berget.
Det min bäste Oin, är en trast.
Vi tar det som ett tecken. Ett gott omen.
Du har rätt. Jag tror det värsta är bakom oss.
Översättning och text: Göran Andersson